Dost jsem se snažil, abych mohl být hrdý na svou službu v armádě,
ale cítil jsem jen a jen hanbu.
Rasismus už déle nemohl zakrýt realitu okupace.
Byli to lidé. Byli to lidské bytosti.
Od té doby mě stále sužuje pocit viny pokaždé, když vidím postaršího člověka
jako toho, který nemohl chodit, kterého jsme ho převalili na nosítka
a řekli iráckým policistům, aby ho odnesli.
Citím vinu pokaždé, když vidím matku s dětmi
jako tu, která hystericky řvala a ječela,
že jsme horší než Saddám, když jsme ji vyhnali z jejího domova.
Cítím vinu pokaždé, když vidím mladou holku
jako tu, kterou jsem popadl za ruku a dovlekl na ulici.
Říkají nám, že bojujeme s teroristy.
Skutečným teroristou jsem byl já a skutečným terorismem je tato okupace.
Rasismus v armádě byl a je důležitým nástrojem
k ospravedlnění zkázy a okupace jiné země.
Dlouho se užívá k ospravedlnění zabíjení, zotročení
a mučení druhých lidí.
Rasismus je stěžejní zbraní v rukou této vlády.
Důležitější než puška,
tank, bombardér nebo bitevní loď.
Je pustošivější než dělostřelecká baterie
nebo chytrá bomba nebo raketa Tomahawk.
Tyto zbraně sice vytvořila a vlastní tato vláda,
ale jsou neškodné bez lidí ochotných je použít.
Ti, kteří nás posílají do války, nemusí zmáčknout spoušť
nebo házet přes zeď minu. Nemusí ve válce bojovat.
Pouze musí válku prodat.
Potřebují veřejnost ochotnou poslat své vojáky do nebezpečí.
Potřebují vojáky ochotné zabíjet a nechat se zabít bez otázek.
Utrácí miliony za jednu bombu, ale ta bomba se stane zbraní teprve tehdy,
když řadoví vojáci v armádě jsou ochotni splnit rozkazy a použít ji.
Mohou poslat posledního vojáka kamkoli na Zem,
ale bude se válčit teprve tehdy, pokud vojáci budou ochotní bojovat.
Vládnoucí vrstvě, miliardářům, kteří profitují z lidského utrpení
jde jen o rozmnožení svého bohatství a ovládání světové ekonomiky.
Rozumí tomu, že jejich moc spočívá pouze v jejich schopnosti
přesvědčit nás, že válka, utlačování a vykořisťování je v našem zájmu.
Chápou, že jejich bohatství je závislé na jejich schopnosti
přesvědčit pracující lidi, aby umírali
za ovládání trhu jiné země,
a přesvědčují nás, že zabíjení a umírání je založeno na jejich schopnosti
přimět nás si myslet, že jsme nějak nadřazení.
Vojáci, námořníci, pěchota,
letci nemohou z této okupace nic získat.
Velká většina lidí, kteří žijí ve Spojených státech,
z této okupace nic nezískává.
Vlastně, nejenže nic nezískáváme,
ale trpíme kvůli ní víc.
Přicházíme o končetiny, trpíme traumaty, obětováváme životy.
Naše rodiny se musí dívat, jak se rakve zahalené vlajkou spouští do hrobu.
Miliony lidí v této zemi bez zdravotní péče, zaměstnání nebo přístupu ke vzdělání
jsou nuceny sledovat, jak tato vláda prošustruje přes 450 milionů dolarů denně
v této okupaci.
Chudí a pracující lidé této země jsou posíláni, aby zabíjeli
chudé a pracující lidi v jiné zemi, aby bohatí zbohatli.
Bez rasismu by si vojáci uvědomili,
že toho mají více společného s Iráčany
než s miliardáři, kteří je posílají do války.
Zbavil jsem rodiny v Iráku domova,
abych se vrátil domů a našel rodiny vyhozené na ulici v této zemi,
touto tragickou a zbytečnou hypoteční krizí.
Potřebujeme se probudit a uvědomit si, že naši skuteční nepřátelé
nejsou v nějaké vzdálené zemi a nejsou to lidé,
jejichž jména neznáme a jejichž kulturám nerozumíme.
Nepřítelem jsou lidé, které známe moc dobře a dokážeme je identifikovat.
Nepřítelem je systém, který vede válku, pokud je zisková.
Nepřítelem je generální ředitel, který nás propouští z práce, když je to ziskové.
Nepřítelem jsou pojišťovací společnosti, které nám odpírají zdravotní péči, když je to ziskové.
Jsou to banky, které nám berou domovy, když je to ziskové.
Náš nepřítel není vzdálen 5 000 mil. Nepřátelé jsou tady u nás doma.
Pokud se zorganizujeme a budeme bojovat s našimi sestrami a bratry,
můžeme zastavit tuto válku. Můžeme zastavit tuto vládu
a můžeme vytvořit lepší svět.
"Pokud přijde někdy do této země tyranie a útisk,
bude to pod rouškou boje s cizím nepřítelem...
Ztráta Svobody doma bude cenou
za opatření proti ohrožení zvenčí, reálnému nebo domnělému..."
- James Madison (1751-1836) -
Text zeditoval Phaedrus